Det er Raider 3-9-5. Jeg har de jordanske skipene i sikte.
Oppfattet.
Jordanerne har sluppet fortøyningene og er på vei til øvingsområdet.
Oppfattet, Raider 3-9-5. Returner til basen.
Vender hjem.
Raider 3-9-5, bruk ILS når du skal lande. Ser du lampene?
Lampene er synlige. Jeg bruker ILS glidebane.
Jeg elsker denne jobben.
Herregud!
Du var for langsom og må øke farten. Fly rundt.
For helvete. Kom an.
-Forlat flyet. -Jeg skyter meg ut.
Sea Hawk skal hente 3-9-5.
Vi har posisjonen hans. Vi sender den nå.
Oppfattet. Vi når stedet innen ett minutt.
-Jeg ser ham. -Snu ham.
Han overlevde ikke.
-Hva tror du? -Vi har målt ekstreme temperaturer.
Det noteres unormal seismisk aktivitet på øya.
-Er det aktuelle bilder? -Ja.
Det innbefatter hele den arabiske kontinentalplaten.
Få alle fly i luften og informer den jordanske flåten.
Kontakt NAVCENT og...
Vi er truffet på styrbord side.
Opp på dekk. Vi må svømme i kveld.
Vi tar inn vann!
Vi kommer til å dø!
Hjelp meg!
Jeg er deres guide i dag.
Jeg trodde ikke at det var så varmt.
-Man blir vant til det. -Det er for varmt.
Pyramidene ble bygget for over 4500 år siden av 2,5 millioner steiner.
Dette er mer enn gravplasser. Tekstene på veggene beskriver dem.
De forteller hvordan menneskene levde.
Jeg lærer mer her enn på skolen.
Moren din var innkjøpere for Naufal & Sons og vi var ofte her.
Hvorfor ble ikke mamma med?
Hun leter etter kunstverk til den nye butikken.
Unnskyld meg. Iblant er jeg så klossete.
-Studerer du pyramidebygging? -De tok bare 20 år å bygge.
Det kan ikke være mulig.
De slepte hit 2,5 millioner steiner og... Hva er det?
Jeg prøvde også å finne det ut, men jeg ble bare forvirret.
Ha det.
Jeg vil se hva som er der.
-Hvem var det? -De viser respekt for en gammel venn.
Dyktige håndverkere bodde i midlertidige byer i nærheten.
De tidlige egypterne bygde bygninger som står i evigheter.
Selv i dag gjør deres kamp for å overleve våre problemer små.
-Vi kjemper ikke nå. -Ikke som de.
Vi har moderne apparater, teknologi leketøy.
Som de apparatene og leketøy du har i bygningene du designer?
Apropos leketøy, legg den vekk.
Dette er kult, men jeg må komme videre i spillet.
-Helvete. -Pleie språket ditt.
Hva er det du spiller?
Flaggermusene stikker fra monster i en gigantisk bygning.
Lydbølgene mine guider dem til neste etasje.
Hvis du ikke legger vekk spillet, får du komme herfra-
-og havner i et moderne soverom med én måned uten spill.
-Ok. -Det tok 2,5 millioner steiner.
Det tok dyktige håndverkere nesten 20 år å avslutte prosjektet.
Jeg så det på Discovery Channel.
-Vi går glipp av omvisningen. -Ikke driv guiden til vanvidd.
Vi rekker å ri kamel rundt Sfinksen i solnedgangen.
Mamma kan kanskje gjøre det.
Bra tur, men rart at du ikke visste det om klippetemplet.
-Takk for at du brukte Anubis. -Unnskyld.
Hei, skatt. Krukkemakerne gikk med på mine vilkår-
-og fant fruktbarhetssymboler som kundene vil elske.
Hvordan var pyramidene?
Guiden sa ikke engang at pyramidene en gang var de høyeste bygningene.
-Eller at de er de eldste. -Vi bryr oss ikke.
Pyramidene var virkelig spesielle. Var de ikke, Dylan?
Det er for varmt her. Neste år drar vi til Tahoe.
-Jeg er sulten. Skal vi spise lunsj? -Hamburgere.
-Jeg spiser ikke knuste bønner igjen. -Hummus, mener du.
-Amber kan flytte hit og bli guide. -Lek med dine flaggermus.
Nei!
-Det er guiden. -Løp dit. Skynd dere.
Løp.
Takk. Jeg er uskadd.
-Tariq. -Gikk det bra?
Jeg skal hente hjelp.
-Hva er det som skjer? -Hotellet må evakueres.
-Hvor skal vi ta veien? -Vi må hjelpe de skadde.
Vi henter dere straks.
-Vel? -De kommer snart og henter oss.
Det er ingen fare.
Kom.
-Får du noe? -Ingenting.
Har du sett noe på TV?
Den arabiske kontinentalplaten flyttet på seg.
Den rørte på seg og det har vært jordskjelv helt til Dubai.
Noe mer?
Den delen av den tektoniske platen som er midt i Rødehavet delte på seg-
-og har eksponert saltvann for magma i over 1600 km.
-Så ble det brutt. -Jeg har pratet med far.
Han tror at det er verre enn man tror.
Hva sier han?
Dere er trygge på den amerikanske ambassaden.
De lyver. Det er den amerikanske ambassaden.
Det er for å holde folk rolige.
Hva mer sa faren din? Hva er det for sirkler?
Fordampet saltvann trenger gjennom skyene og skaper ustabile lavtrykk.
De innen sirklene må evakueres-
-siden det blir minusgrader der og ubeboelig etter solnedgang.
-Er vi i den sirkelen? -Ja.
Det er lava, en kaldfront og tektoniske plater som beveger seg.
-Må vi flytte på oss? -Det virker sånn.
-Det er salt. -Vi må fly hjem.
Man kan ikke fly i dette.
-Der er ambassaden. -Dit skal vi ikke.
Kan vi ikke bli her?
Ingen utenfra kan ta seg hit om det blir verre. Vi må flykte nå.
Ok. Jeg skal se.
Lufthavnen ligger utenfor byen og uten høye bygninger.
-Arkitektonisk bør det være sikkert. -Arkitekturen redder oss.
-Jeg får ikke tak i far. -Det må du.
Temperaturen faller alt.
Vi prøver å kontakte ham mens vi tar oss til lufthavnen.
-Går solen ned ved sjutiden? -Det stemmer.
-Vi tar en drosje. -Ingen drosje kan kjøre der.
-Ingen kan kjøre hit. -Vi må prøve.
Jeg setter pris på det dere har gjort, men jeg må kontakte far.
-Du må bli med oss. -I det minste til lufthavnen.
-Jeg vil ikke trenge meg på. -Vi holder sammen.
Ok.
Kom an.
Stopp.
-Kom. -Skynd dere.
Kjør.
Mariam?
Gi meg vesken din.
Vi kan tørke oss med de her.
Takk.
-Hvor kommer du fra? -Jordan. Det er...
-Jeg vet hvor det er. -Jeg flyttet etter en krangel med far.
-Hva kranglet dere om? -Det snør.
-Det snør mye. -Se på lufthavnen.
-Den er helt snødekt. -Flyene kan ikke ta av.
Vi kan bruke disse for å holde oss varme. Pakk inn hodene.
Hallo? Mariam?
-Kan vi fly? -Det er som LAX en mandag morgen.
Mariam?
Kan du senke stemmen? Du skremmer barna.
-Vi har ikke rørt oss på et kvarter. -Dette er det sikreste stedet.
-Til vi når lufthavnen. -Jeg vil ikke gå ut.
Det trenger du ikke.
-Jeg har fått nok. -La meg prøve.
Hvor skal han?
-Herregud. -Så dere det?
-Hvordan skal de kunne ta av? -De fjerner isen på rullebanen.
-Gjør de sånt i ørkenen? -Gjør de?
Det er ingen fare. Vi kjører så langt vi kan med bilen.
-Er du sikker? -Ja.
-Ok. -Amber, hold deg hos mamma.
Dylan holder meg i hånden og Tariq holder følge.
-Skynd deg. -Jeg prøver.
Se opp for flyet.
Herregud.
Jack, se.
JERNBANESTASJON
Perfekt.
-Det er ingen her. -Når går neste tog?
Telefonen virker ikke.
-Det går et tog nå. -Er du sikker?
-Jeg kan lese arabisk. -Selvsagt.
-Kom. -Skulle ønske det sluttet å snø.
Vi holder sammen. Det går ikke flere tog.
Ta hånden min.
Skatt.
-Ta hånden min. -Mamma.
Kom. Jeg har deg.
Dylan!
Nei, Amber!
Løp!
Dere klarer det.
Kom an.
De klarer det ikke. På tre.
En, to, tre.
Gikk det bra?
-Jack. -Jeg må tenke.
-Ikke mas. -Vi var bare et minutt for sene.
-Hvordan skulle vi... -Hvordan skal vi forflytte oss?
Vi finner på noe. Vi tar oss tilbake til byen.
-Det tar flere timer. -Unnskyld meg.
Jeg fikk tak i far. Vi blir hentet.
-Vi må ta oss til motorveien. -Virker mobilene?
-Min er død. -Min også.
-Vi må skynde oss. -Du har rett.
Unnskyld.
Vi skal vente ved veiskilt 17. Han kommer når som helst.
De ser oss kanskje ikke engang.
Sett på lommelyktene på mobilene deres.
Kom an.
Her kommer de. Tilbake.
Det er bare en bil.
Kom. Ta mobilene deres.
-Hvem er denne fyren? -Jeg vet ikke.
Hvis ingen andre sier noe, spør jeg. Hvem er du?
Dylan.
Vel? Hvem er du?
-Far er viktig i Jordan. -Hvor viktig?
-Veldig viktig med tanke på flyet. -Jeg ventet meg en bil.
-Smarting. -Dylan.
-Det er ikke viktig. -Det syns jeg.
Far er forsvarsminister.
Alle nye motorveier er også flystriper.
Skjønner hvorfor du hadde livvakter. Det var en hendelse i Amman.
Det var krangelen du mente.
Herregud.
Hold dere fast. Bli her.
Suez Center, dette er RJA 5150, kom inn.
Vi må gå ned 5000 fot for å fly under dette.
-Kan dere fly i dette? -Vi har ikke noe valg.
Jeg får ikke kontakt. Stormen har slått ut all kommunikasjon.
Da virker ikke mobilen min heller.
Vi kan ikke fly i dette.
Motorene fryser til is.
GPS-en virker ikke. Jeg trenger et kart.
Vi trenger mappen bak setet.
Det fins ingen lufthavner eller motorveier i nærheten. Vi må lande.
-Her er det sikrest. -Lande på vannet? Er du gal?
Ikke akkurat.
-Gå og sett dere. -De vet hva de gjør.
-Klarer vi oss? -Ja.
Hold flyet rett.
Ok. Nå gjør vi det.
Grønt lys. 3 meter over bakken.
Hold oss i luften så lenge som mulig. Vi vet ikke hvor tjukk isen er.
Hold imot.
Vi klarte det.
Kom dere ut så fort som mulig. Isen sprekker av flyets tyngde.
Pass opp.
Se der.
Hjelp, mamma.
Han er ingen god svømmer.
Gikk det bra?
-Er du skadet? -Jeg er ingen god svømmer ennå.
-Hva gjør dere her? -Prøver å ta oss til Rødehavet.
-Er du gal? -Der fins en evakueringsplass.
-Vi må ta oss dit. -Det er en varm sone der.
-Hva sier han? -Jeg er ikke helt sikker.
Min mann snakker ikke engelsk.
Han sa at Gud vil beskytte oss-
-akkurat som han beskyttet Moses og israelittene ved Rødehavet.
-Jeg tror ikke på Gud. -Hvorfor drar dere ikke fra stormen?
Vi dør før vi engang kommer i nærheten av en sikker sone.
Rødehavet er 1,5 km lang. Vet dere nøyaktig hvor evakueringen skjer?
-Dette virker ikke rimelig. -Jo, det gjør det faktisk.
At vi skal gå mot stormen?
Jeg fløy et redningsoppdrag under en orkan.
Vi hadde lite drivstoff og hadde vanskelig for å lande.
Men plutselig sluttet det å storme og himmelen åpnet seg.
Det er rolig i stormens øye. Men hvor er det? Jeg forstår ikke.
Et øyeblikk.
Magmaen gjør at vannet koker og stiger til atmosfæren her oppe.
Det forårsaker en ekstrem kaldfront som sirkulerer her.
Det forårsaker en slank temperert sone langs kysten av Rødehavet.
Jeg vet hvor det logiske evakueringsstedet er - her.
Simon har rett. Det er bare 32 km herfra.
-Jeg visste at jeg gikk rett vei. -Det er Guds vilje.
Hvem sin vilje det enn er, så har vi et fly.
-Hva sier du? -At vi skal gå med dem.
Jeg er enig. Jeg elsker deg.
Vi har ikke mye tid til å få dem ut herfra.
Om vi ikke kommer herfra før solnedgang, blir vi innestengt.
Og da vil vi ifølge mine beregninger fryse i hjel her.
Nå går vi.
-Jeg burde ikke håpe på for mye. -Det er en midlertidig pause.
INGEN DEKNING
Hva er dette?
Pappa.
Det er en kamelfarm.
Amber, du får nok ri kamel i solnedgangen tross alt.
Vi gjør saler kamelene-
-og siden rir vi av sted.
Dette hender virkelig.
Flaksen vår forsvant da stormen kom.
-Tepper. -To personer på hver kamel.
-Jeg rir med deg. -Selvsagt.
Har du ridd på hester? Dette er helt annerledes.
-På en hest dingler beina på sidene. -Vis meg.
Ser du salen?
Sveip beina rundt kamelen og rør deg rytmisk med kamelens bevegelser.
-Forstår du? -Jeg tror det.
Følg etter meg, så går det bra.
-Tiden. -Han har rett. Klokken tikker.
Pappa.
I ørkenen kan man se luftspeilinger.
Ser man det selv når det er snø?
-Hva ser du? -Noe blankt.
Det glitrer der framme. Det ser ut som en minipyramide.
-Den markerer kanskje noe. -Vær forsiktig, Dylan.
Ikke så fort, Dylan.
Dylan!
Jack!
Er du skadet? Du får ikke løpe av sted sånn. Du kunne dødd.
-Gikk det bra? -Vi må bevege oss mot øst.
-Hvordan skal vi få ned kamelene? -Det er nok umulig.
Vi kan skjære dem opp og få varme.
Eller slippe dem, så løper de hjem.
-Er dere uskadd, begge to? -Ja.
Vi er på siden av en pyramide. Gli ned.
-Er det en del av flyet? -Ja.
Det må være her vi svingte tilbake.
Dette suger.
-Ikke si at det er kjørt. -Det er det.
Vi må gå mot øst.
-Lykkes du? -Nei, men jeg må ringe far.
Det går ikke, Tariq. Det fins ingen sikkerhet eller høye høyder.
Det er mindre enn 14 km igjen og 3 timer, Jack.
Se på det.
Vi fortsetter framover. Hvis vi tar en omvei tar det dobbelt så lang tid.
Jeg vil gjerne ha din fars hjelp.
Men dette er det beste vi har. Vi må fortsette.
Vi må holde sammen. Det fins fremdeles håp, hva?
Jeg tror at Tariqs far kan hjelpe oss.
-Hvordan skal det skje? -Jeg tror på ham.
Vi kommer til å dø her.
Vi har bare et førstehjelpssett.
-Det er ingen fare, Amber. -Hør på meg.
Du har vært til stor hjelp, men vi er bortenfor hjelp utenfra.
Vi må fortsette og gjøre så godt vi kan, til fots.
Han har rett. Det er nytteløst å håper at jeg skal få dekning.
Jeg prøver mobilen underveis. Dette er vår eneste sjanse.
Hører dere? Der borte.
Her borte!
-Nei, Dylan. -Det var vårt eneste nødbluss.
-Noen der oppe hørte oss. -Begynner du også bli religiøs?
Hvis man har viljen, kan man styre sin skjebne.
Han så at flyet landet.
-Han så delene som fløy i luften. -Hjelp oss herfra.
-Stormen løyer. Han søker forsyninger. -Nei, den øker i styrke.
Du kan ikke forlate oss her.
Kom an.
-Varme. -Første varmen på lenge.
Nyt det.
-Hvor er vi? -Det er et oljeraffineri.
De har samlet sammen forsyninger.
Lokalbefolkningen har sin leir her etter at de ansatte ble evakuert.
Kan vi få mat? Vi er utsultet.
-Mener han alvor? -La ham prate.
Hva sa de?
I landsbyen der de fant forsyninger, var de fleste drept.
De fant mer enn de hadde ventet seg.
-Hva sa de? -Amber... Gå dit og hent mat.
-Hva tilbød du dem? -Det vil du ikke vite.
Takk for alt du har gjort. Jeg ber om en siste tjeneste.
Hvordan mange arbeidsbiler kan du unnvære?
-Skal dere dra nå? -Det fins et evakueringssted.
Stormen er ikke midlertidig. Det blir kaldere og kaldere for hvert minutt.
Jeg vil føre familien i sikkerhet før solnedgang når det blir riktig ille.
-Hvordan vet du at noen venter der? -Vi har hørt det.
-Drar dere dit på tro alene? -Jeg antar det.
-Pass. -Flytt dere!
Det er farlig å bli her.
Kom her. Oversett det jeg sier.
Vi har hørt at det fins et evakueringssted ved Rødehavet.
Vi skal dra i de lastebilene.
Hvis dere blir her, fryser dere i hjel.
Vi har varme og forsyninger som holder i flere dager.
Kanskje til og med i uker.
Hvis dere vil dra på grunn av rykter...
...da får dere klare dere selv.
Har du noe å spise til turen?
Jeg har ostekjeks. Jeg klarer meg.
Takk for alt du har gjort. Du reddet våre liv og det glemmer jeg aldri.
Dere sitter i førerhytten, ikke lengst bak.
Du kjører med mor og Dylan med meg.
-Jeg vil kjøre med kapteinen. -Du hørte far.
Han er en kaptein.
Ok, men da må du høre på kaptein Kawar.
Ok.
Du kjører med meg.
-Jeg vil også kjøre med dem. -Nei.
-Blir du med dem? -Nei.
Det lyder ille, men jeg håper at vi har rett og de tar feil.
Jeg håper at de vet hva de gjør.
Er det hagl? De er gigantiske.
-Herregud. -De burde ha forlatt stedet.
Nei!
Gikk det bra?
Er du uskadd?
Vent, Amber!
-Amber. -Tariq.
Inn i bilen. Dere blir drept.
-Hvordan føler du deg, Amber? -Jeg klarer meg.
Jeg legger armen din i et fatle.
-Du blør. -Jeg har det bra.
-Det ordner seg. -En Tariq-niquet.
Jeg sa at det ikke var noen fare.
-Hvor ble du truffet? -Jeg tror at den er brukket.
Hold armen stille ellers blir det verre.
-Alt bra med deg, Dylan? -Jeg har det bra.
Det er bare litt blod.
Det er ekkelt. Godt du kjører med oss.
-Jeg vil kjøre med kapteinen. -Du kjører med oss.
Len deg mot meg.
Det er solnedgang om 1,5 time. Nå gjelder det.
Vi er nesten framme.
Vet du hvor langt det er igjen?
Vi er nesten over åsen og siden skal vi gjennom dalen-
-og ta oss opp over neste ås. Det er ikke langt. Slapp av.
Er alt i orden, kaptein?
Jeg vet ikke.
Bli her.
Hva ser du på?
Jeg ser noe gjennom stormen.
Jeg syntes at jeg så...
-Er det evakueringsstedet? -Jeg trodde at det var lenger.
-Ikke rør deg. -Jeg ba deg bli i bilen.
Er alt i orden?
-Nesten. -Det kan være en rullebane.
Men hvem flyr i dette været?
-Si at mobilene virker. -Det er ingen dekning.
Men jeg sparte kart over hele området før vi reiste.
Den toppen er den toppen.
Denne er den toppen.
-Det må være evakueringsstedet. -Fantastisk.
Får jeg se?
Du holdt den opp og ned.
Toppen ligger motsatt.
Vi må krysse dalen, men det er ikke det som bekymrer meg.
Det som bekymrer meg er at ifølge det kartet-
-burde det være en vei der.
-Stormen har tatt den. -Det tror jeg også.
Vi må i den retningen. Lysene kan være evakueringsstedet.
Jeg vet ikke hvordan vi skal komme oss dit.
Hvor langt ned er det?
Omtrent 25 meter. Hvorfor lurer du på det?
Vi kan bruke den.
Sånn gjør vi det.
Jeg sa til pappa at jeg ikke ville ha en kontorjobb.
Ikke noe.
Heis den opp.
-Gikk det bra? -Jeg bekymrer meg for Amber.
Jeg også.
-Ta det rolig. -Unnskyld.
-Din tur, Amber. -Vaieren er tykk og sterk.
Den sitter fast i en bil på 2 tonn. Den rører seg ikke.
-Jeg vil få det overstått. -Jeg hjelper deg.
Len deg bakover. Jeg firer deg ned.
Len vekten mot vaieren.
Du glir ned som en fjær.
-Nei. -Ikke se ned.
-Bare se rett fram. -Det går bra.
Brems!
Skynd deg.
Jeg gjør så godt jeg kan. Den glir på isen.
Vi må skynde oss å få ned alle.
Legg steiner under dekkene.
-Gikk det bra? -Jeg vet ikke.
Det gikk bra.
Nå setter vi i gang.
Det ser bra ut.
Går det bra?
Klarer du deg?
Diane!
Hold deg fast.
Hold deg fast!
Hold igjen.
Nei!
-Ash! -Pass opp!
Løp!
Ash!
Be alle vente mens vi sjekker lysene.
Skynd deg, pappa.
Ikke se, Amber. Kom.
Hvordan tok de seg ned hit?
Jeg fant småveier på kartet i Ashtons mobil.
-Jeg hjalp også til. -Godt jobbet.
Godt jobbet.
-Jeg fryser. Virker varmen? -Den er på det høyeste.
Hva er det?
Herregud.
Det er evakueringsstedet!
-Ro deg ned. -Stopp bilen.
Helvete!
Ut med deg. Vi må gå.
-Hva er dette? -Det er evakueringsstedet.
Det er her.
Det er en demning.
Det er imponerende.
Dammen i Safaga. Rødehavet og evakueringsstedet er på andre siden.
De må ha ført folk til den andre siden og forlot den da stormen kom.
-Åpningen er bare 50 meter den veien. -Bare gjennom...
Etterskjelv?
-Vi henter bilen. -Det er dammen.
Helvete.
Helt utrolig.
-Tariq, hører du? -Ja.
Hva klager du for?
Alle løper oppover.
Skynd dere.
Thomas!
Vi er i en forlatt fosfatgruve.
-Er du uskadd? -Ja, jeg er uskadd.
-Kan vi gå ut den retningen? -Jeg tror ikke det.
Vi må finne en annen vei ut.
-Ikke slipp hånden min. -Og du får ikke slippe min.
Den hjelper ikke mye. Hvilken vei skal vi gå?
Gi meg mobilen.
Hva gjør du?
Det er som i spillet mitt. Pusten kan vise oss veien ut.
Vi er flaggermusene og pusten er lyden.
Luftdraget leder til en åpning. Briljant.
Denne veien.
Vær forsiktig.
Jack, her borte.
Herregud.
-Er dere uskadd? -Ja.
Sønnen din er et geni.
Amber.
-Kan du reise deg? -Jeg tror det.
Ikke len mot skulderen din.
Jack, Amber har det dårligere.
-Kan du gå? -Jeg tror det.
-Forsiktig. -Jeg kan gå.
Vi må skynde oss. Det er ikke mye lys igjen.
Unnskyld.
-Det er ikke sant. -Det er som helvetes dyp.
-Vi kan ikke gå gjennom der. -Jeg vet det.
-Stormen kan ikke stoppe oss. -Stopp!
-Stopp. -Jeg klarer det.
Herregud.
Det fins en annen vei gjennom sprekken der vi kom opp.
Vi skynder oss dit.
Her kom vi ut.
-Hva er det? -Kjenner dere?
-Luften er varm. Kom. -Du går deg vill der inne.
-Jeg går ikke inn dit. -Dere dør her ute.
-Hører dere? -Hva?
Hør. Det er rennende vann. Det er ikke frossent.
Alt begynte etter et vulkanutbrudd.
Det er et varmere område.
-Vannet er varmt. -Det stemmer.
Man kjenner det i luften.
Stopp, Amber.
-Jack. -Amber.
Amber.
Vi må hente henne.
-Hjelp meg opp. -Nå.
Kom. Forsiktig.
-Hun trenger legehjelp. -Dylan.
-Hjelp mamma å finne Dylan.
-Dylan! -Han er ikke her.
-Hun trenger hjelp. -Bli der.
Han fløt kanskje ut i havet.
Jack, Amber trenger hjelp.
Kom an.
Forsiktig.
Kom an.
Dylan.
-Dylan! -Dylan!
Dylan!
Jeg finner ham ikke.
Jack!
Hjelp oss. Jeg vet ikke hva som skjedde!
Hører du meg, Jack?
Hører du meg?
-Hva er galt? -Han er i sjokk. Hent ryggbrettet.
-Jack. -Gi ham plass.
Vi skal føre deg til triageområdet.
Du klarer deg.
Våkn opp, pappa!
-Hva skjedde? -Tariqs båt plukket meg opp.
Det er ikke min båt. Far hadde halve flåten i vannet da dette skjedde.
De har visst overtatt redningsoperasjonen.
Jeg fløy ut av hulen og ned i havet.
Da plukket båten meg opp og vi fløy over bølgene.
Klart du gjorde.
Det føles uvirkelig.
Jeg er glad familien vår klarte seg.
Mange gjorde ikke det.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com